Пиер-Жан Жув
Пътешественици из един пейзаж

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

Приятно е да скиташ сред свещената пустиня

и от гърдите на вълчицата, о дух добър, и от водите,

които родната земя преброждат, диви някога,

а днес опитомени, жаждата да утолиш, намерено дете;

през пролетта, когато в тъмните недра

на лесовете са се върнали крилата чужди,

Денят когато си отдъхва в самотата,

край палмовия дънер с птиците на лятото

се сбират и пчелите, и мечтани планини.

Защото има непоникнали цветя в пръстта,

те растат от само себе си във празната земя.

Един отблясък и не е добре да ги береш.

Вече позлатени, те са забранените цветя,

наподобяващи на мисли…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.